z odposlechu přeložila AntS
Kde jsi byl, když jsem zakládal zemi?
Zatímco jitřní hvězdy společně plesaly
a všichni synové Boží propukli v hlahol?
Job 38:4,7
Bratr.
Matka.
To oni mě zavedli k tvým branám.
Sestry nás učily, že životem vedou dvě cesty.
Cesta přírody
a cesta Milosti boží.
Musíte si vybrat, kterou cestu budete následovat.
Milost boží nevyhledává potěšení.
Přijímá opovržení a lhostejnost. Nemá za zlé, když jí neprojevují lásku.
Přijímá urážky a rány.
Příroda vyhledává jen samá potěšení.
Požehnej Pane tomuto jídlu....
Chce, aby se jí zavděčili i ostatní.
...jakožto i nám, tvým věrným služebníkům.
Líbí se jí, když se může nad jiné povyšovat.
Požehnej těmto chlapcům.
Chce, aby bylo vždy po jejím.
Hledá důvody k nespokojenosti,
zatímco svět září všude kolem.
A láska vysílá svůj úsměv.
Učili nás, že každý kdo následuje Milost boží,
nikdy nedojde úhony.
Budu Ti věrná.
Ať se stane cokoliv.
Co?
Cože?
Můj syn.
Chci umřít.
Být s ním.
Je teď v rukách božích.
V rukách božích byl celou dobu.
Nebo snad ne?
Moje naděje.
Můj bůh.
Nebudu se bát ničeho zlého, protože Ty jsi se mnou.
Co jsi tím získal?
Jsi vždycky na blízku protože nesnáze nejsou nikdy daleko.
Tak už běžte, zvládneme to.
Zvládneme to.
Zůstane v tvých vzpomínkách.
Musíš být silná.
Ta bolest časem zmizí.
Zní to možná tvrdě, ale je to pravda.
Život jde dál.
Lidé odcházejí.
Nic nezůstává stejné.
Pořád máš ty další dva.
Protože Pán dává a Pán bere.
Takový On už prostě je.
Přisypává sůl do rány, kterou by měl léčit.
Neměl jsem příležitost říct mu, jak moc mě to mrzí.
Pamatuješ...
...jak se bezdůvodně mlátil do obličeje?
Seděl vedle mě u piána
a já ho kritizoval za to, jak obracel stránky.
Zostudil jsem ho.
To já se měl stydět.
Ubohý chlapec.
Jak jsi ke mě přišel?
V jaké podobě?
V jakém přestrojení?
Vidím chlapce, jakým jsem kdysi byl.
Vidím svého bratra.
Upřímného.
Laskavého.
Zemřel, když mu bylo 19.
Zkontroluj proti sobě tyhle dvě věci.
Chce, abychom se k sobě vrátili.
Ale už je mezi námi konec. Nikam to nevede.
Co chceš dělat?
Experimentovat.
Pamatuješ, jak jsem s tebou mluvil o tvé kariéře?
Nemyslel jsem to tak.
Připadá mi, jako bych vrážel do zdi.
Se světem to jde od devíti k pěti. Lidi jsou chamtiví.
Snaží se ho ovládnout.
Ahoj, tati. Omluvám se za to, co jsem řekl.
Jo, myslím na něj každý den. Neměl jsem to říkat, promiň.
Ne, to je tím dneškem.
Na co myslíš?
Vím, že jsi dělal, co jsi mohl.
Jak jsem Tě ztratil?
Zabloudil jsem.
Zapomněl jsem na tebe.
Najdi mě.
Jak to vydržela?
Matko.
Byl jsem Ti nevěrná?
Pane.
Proč?
Kde jsi byl?
Věděl jsi to?
Co pro Tebe znamenáme?
Odpověz mi.
Prosíme tě.
Moje duše.
Můj syn.
Vyslyš nás.
Světlo mého života.
Hledám tě.
Moje naděje.
Moje dítě.
Mluvil jsi ke mně skrz ni.
Mluvil jsi ke mně z nebe.
Ze stromů.
Ještě předtím, než jsem věděl, že tě miluji.
Než jsem v Tebe uvěřil.
Kdy ses poprvé dotknul mého srdce?
...bojoval v jeho jménu proti hříchu, světu a ďáblu.
Můžete přijít na večeři. Ten ďáblík na chvíli neposedí.
- Dva aligátor. - Dva aligátoři.
- Klokan. - Klokan.
Skáče.
Zlatíčko.
Prosím tě.
Já vím. Ne! Ne!
Je můj!
Našel jsi mě!
Budeš dospělý dřív, než ten strom vyroste.
Modrá. Otec.
Ty.
Máš strach?
Neměj.
Pojď sem. Nechoď tam, synku. To je pozemek Spencerových.
Vidíš tu čáru? Nechoď za ní, rozumíš?
Rozumíš tomu?
Vidíš tu čáru? Dívej se sem.
Vrať se sem, synku.
Nechoď tam.
Drazí moji, řekla jednou ráno paní Králíková.
Můžete jít do polí,
ale nechoďte do zahrady pana McGregora.
Vašemu otci se tam stala nehoda.
Tam žije bůh.
Dobrou noc. Uvidíme se za pět let.
Našel jsem dinosauří kost!
- To je kámen? - Ne.
Kluci!
Jsi špinavý!
Požehnej tomuto jídlu a nám, Tvým věrným služebníkům.
A nech nás vzpomenout na ty, kdo jsou v nouzi.
Amen.
Podáš mi, prosím, to máslo?
- Podáte mi, prosím, to máslo, pane? - Pane.
Co jste dneska dělali?
- Byli jsme ve škole. - A potom?
Co zahrada? Zasadil jsi ty fazole, jak jsem ti říkal?
Ano.
Ano, pane.
No, nevypadalo to tak.
Ano.
- Panu Reedsovi se líbila Jackova esej. - Co je to, zlato?
Tohle přece znáš.
Brahms.
- Synku. - Pane?
Dones mi můj zapalovač.
Nezapomněl jsi na něco?
Máš rád svého otce?
Ano, pane.
Pak šli hledat Ka.
Našli ho, jak si hoví na římse vyhřáté od odpoledního slunce.
Obdivoval svůj překrásný nový kabátek.
Koho máš nejraději?
Mám vás ráda všechny stejně.
Pověz nám příběh z doby, kterou si nepamatujeme.
Jednou jsem se proletěla v letadle.
Byl to dárek k maturitě.
Matko.
Udělej ze mě dobrého člověka.
Statečného.
Děkuju.
Může se to stát komukoliv?
Nikdo o tom nemluví.
Pomoz mi neodmlouvat tátovi.
Pomoz mi neštvat proti sobě psy.
Pomoz mi být vděčný za všechno, co mám.
Kde žiješ?
Pomoz mi nelhat.
Sleduješ mě?
Chci vědět, co jsi zač.
Chci vidět to co Ty.
Zůstaneš tady stát a potichu ty dveře 50krát zavřeš.
Počítej to.
Tři, čtyři, pět,
šest, sedm...
Nemůžeš to odtrhnout jen nahoře. Musíš to vzít i s kořeny.
Tvoje matka je naivní.
Musíš být dravý, jestli to chceš v tomhle světě někam dotáhnout.
Dobrých lidí ostatní využívají.
Víš, jak se všichni ti vedoucí dostali tam, kde jsou?
Šli s hlavním proudem.
Nenech si od nikoho namluvit, že něco nedokážeš.
Slib mi, že neskončíš jako já.
Snil jsem o tom, že se stanu velkým hudebníkem.
Ale dovolil jsem, abych sešel z cesty.
Jen čekáš, až ti něco přijde do cesty.
Žiješ ve lži.
Job si představoval, že si bude žít dobře.
Myslel si, že ho před neštěstím ochrání jeho poctivost.
Jeho přátelé se mylně domnívali,
že Pán ho mohl potrestat jen proto,
že tajně udělal něco špatného.
Ale ne. Neštěstí potkává i ty dobré.
Nedokážeme se před ním nijak uchránit.
Neochráníme naše děti.
Nemůžeme si říct:
Udělám vše proto, aby moje děti byly šťastné, i když já nejsem.
Běžíme s větrem. Myslíme si, že nás ponese celý náš život.
Ale neponese.
Zmizíme jako mrak. Uvadneme jako podzimní tráva.
A jako strom jsme vykořeněni.
Existuje ve vesmíru klam?
Existuje něco nehynoucího?
Něco, co by nezemřelo?
Nemůžeme zůstat na místě. Musíme pokračovat v naší cestě.
Musíme najít to, co je víc něž bohatství nebo víra.
Nic jiného nám nepřinese mír.
Je tělo moudrého či spravedlivého člověka ušetřeno bolesti nebo neklidu?
Znetvoření, které zničí jeho krásu?
Bolesti, která ho připraví o jeho zdraví?
Věříte v boha?
Job byl také blízký Pánu bohu.
Jsou děti a přátelé vaší jistotou?
Před nesnázemi se neschováte nikde na světě.
Stejně jako Job nikdo neví, kdy jeho dům navštíví smutek.
Jakmile Job o všechno přišel,
věděl, že ho o to připravil bůh.
Přestal se starat o pomíjivé věci
a začal hledat to, co je věčné.
Vidí ruku boží jen ten, kdo je obdarováván
nebo i ten, kterému bůh bere.
Vidí boha jen ten, ke kterému bůh obrací tvář?
Nebo vidí boha i ten, ke kterému se bůh obrací zády?
Jeden můj kamarád má ve městě realitní kancelář.
Frank Johnson, začínal jako holič.
Postavil něco velkého.
Teď si myslí, že je čtvrtým ve Svaté trojici.
Oni nikdy o svých penězích nemluví.
Hladoví nesprávní lidé. Umírají.
Nesprávní lidé jsou milovaní.
Svět ovládá švindl.
Jestli chcete uspět, nemůžete dát najevo příliš dobroty.
Dobrý den, mládenci. Co to bude?
Budou chtít chlapci něco?
Vezmeme si žebírka.
Postav se takhle, dobře?
Tvař se ustrašeně, jako by ses nechtěl prát.
Jakmile mrkne, dej mu ránu.
Dobře? Musíš se krýt, jasný?
Dej mi ránu. Pěkný. Pořádně.
Dobrá pravačka. Teď mi ukaž levačku.
Tohle je nejdůležitější. Když míříš na tuhle stranu, musíš se krýt.
Dej mi ránu! Dělej, udeř mě! No tak, Jacku!
Dej mi ránu, dělej!
Semhle. Dej mi ránu. No tak, synku!
Co to děláš?
Opraš se.
Levačku. Nevyplazuj jazyk, nebo o něj přijdeš.
Levačku, levačku.
Teď pravačku. Levačku.
Silněji. Pořádně!
No tak, dej mi ránu! Dělej, chlapče, udeř mě.
Ukaž mi, co umíš.
No tak běž.
Jedno jídlo.
Jdi od stolu.
Ty taky?
- Chceš mi odporovat? - Ne, pane. - Přerušil jsi mě.
Nedomluvil jsem.
Skončil jsem?
Ne?
Děkuji, Vaše veličenstvo.
Vymýšlí si historky.
Původ slov.
Říká, že se nemáme opírat lokty o stůl.
Sám to dělá.
Uráží lidi kolem sebe.
Je mu to jedno.
Pamatuju si, jak ses narodil.
Nechtěli mě pustit domů.
Řekli mi, že námořní důstojník musí být přítomen při stavbě lodi,
ale ne při jejím spuštění na moře.
Další slovo je sopka.
Další slovo je zásuvka.
Vyměňte si mezi sebou své testy a společně si je oznámkujeme.
Nevyrušujte, prosím.
No tak, pusť se do toho.
Seymoure, zlatíčko!
Broučku!
Byl zlý?
Ty taky umřeš?
Ještě nejsi tak stará, mami.
Kde jsi byl?
Nechal jsi umřít chlapce.
Dovolíš, ať se stane cokoliv.
Proč bych měl být dobrý,
když Ty nejsi?
Děkuju.
Moc blízko.
Okraje.
Proč je to tady holé?
- Pod stromy tráva neroste. - U Kimbellů ano.
- Mají zahradníka. - Mají peníze.
On samozřejmě dědil.
Už nechci slyšet jediné slovo.
Posekal jsi to moc blízko u země. Musíš to zalít.
Toscanini nahrál jednu skladbu 65krát. Víš, co řekl, když byl hotový?
Mohlo to být lepší.
Přemýšlej o tom.
Tvůj otec má 27 patentů.
To znamená, že mu něco patří. Patří mu nápady.
Musíš se jich držet.
- Chytit je za koule. - Příště to vyjde.
Abys byl bohatý,
musíš zjistit kým opravdu jsi.
Musíš vzít svůj osud do vlastních rukou.
Nemůžeš si říct: "Nedokážu to."
Řekneš: "Nejde mi to, ale ještě jsem neskončil."
Nemůžeš si říct: "Nedokážu to."
Proč nám ubližuje?
Náš otec.
- Pojď sem, Desi. Poběž sem! - Chytej!
Dej otci pusu.
Lže.
Omlouvá se.
Uděláš pro mě něco? Slíbíš, že se nebudeš vyptávat,
ale budeš věřit, že to co od tebe chci, je správné?
Ano, pane.
Budeš příští půlhodinu mlčet, ledaže bys chtěl říct něco důležitého?
Co jsi dneska dělal, kamaráde?
Seď jen na okraji židle, je to lepší pro tvou páteř.
Četl jsem to v novinách.
Vážně jsi to koupil od pana Ledbettera?
Nevysvětluj to, jen kývni, jestli ano nebo ne.
Buď ticho.
Co jsi to řekl?
Prosím.
Nech ho být!
Nech ho na pokoji!
Pojď sem!
Zalez tam!
Štveš proti mně moje vlastní děti.
Podkopáváš všechno, co udělám.
- Jak se ti to líbí? - Přestaň!
Přestaň. Nech toho.
Přestaň.
Přestaň s tím.
- Kde je táta? - Odjel na pracovní cestu.
Pomáhejte si.
Nebouchej těmi dveřmi!
Mějte se rádi.
Každý list.
Každý paprsek světla.
Odpouštějte.
Jsi moje žena!
Drž hubu!
Dávej pozor! Utíkejte!
Co kdybychom je rozmlátili?
Jo!
Ještě jedno!
Našel jsem žábu.
Pošleme ji raketou do nebe.
Jděte zpátky!
Doletěla až na měsíc?
- Kde je to? - Tady.
Byl to experiment!
Lháři.
Už to nikdy neuděláš.
Slib mi to.
Řekneš to tátovi?
Jen se tě snaží vystrašit.
Chtějí, abys byl naštvaný.
Musíme se naučit tolik věcí.
Jak to máme udělat, kdy nic nesmíme?
Říkají, že něco nemůžeš. Sami to dělají.
Čeho by ses měl bát?
Bojíš se.
Vidím to na tobě.
Nemůžu s tebou mluvit.
Nedívej se na mě.
Co jsem to spustil?
Co jsem to udělal?
Strč ho tam.
Věřím ti.
- Jsi unavený? - Ne. Já se nikdy neunavím.
- Ráno jsi byl. - To jsem jen předstíral.
- Tvrdíš, že lžu? - Ne. Nechci se prát.
- Bojíš se? - Ne, prostě jen nechci.
- Kdybych řekl, že se bojíš, nazval bys mě lhářem? - Ne.
Takže se bojíš, že jo?
Nech toho.
Pojď sem.
Ne!
Nebudu dělat, co mi řekneš.
Budu si dělat, co chci.
Co ty víš? Necháš ho, aby s tebou zametal.
Jak se vrátím zpátky?
Tam, kde jsou oni.
Opatrně. Víš, jakým je to jazykem?
- Čínsky. - Přesně tak, výborně.
Váš otec obletěl celý svět a dostal se až do Číny.
To jsou aerolinie Pan Am. S nimi váš otec letěl.
Celou toaletu mají z nerezové oceli. Dokonce i umyvadla.
Jsem přesvědčený, že ten obchod vyjde.
Jestli ne, tak je pošlu do háje.
Ta je z Německa. Vidíš?
- Polož to, synku. - Může k nám přijít Taylor?
Tvoje rodina ti nestačí?
Doufám, že to nebude trvat tak jako minule.
Al dente!
Subjektivní a objektivní pohled. Víš jaký je mezi nimi rozdíl?
Subjektivní pohled vychází z tvé hlavy. Nemůžeš ho dokázat.
Rád jsem vás zase viděl.
Jdeme, kluci.
Jsou věci, které ti nejdou. Mně taky něco nejde.
Nebudeš mi říkat "tati, budeš mi říkat "otče".
- Ale... - Nepřerušuj mě! - Ale ty...
Nepřerušuj mě!
Je to tvůj dům. Můžeš mě vykopnout, kdykoliv chceš.
Chtěl bys mě zabít.
Tati.
Proč se narodil?
Prosím, bože, zabij ho.
Ať umře.
Dostaň ho odtud.
Má ráda jenom mě!
Ochraňuj, Pane, ve Svém milosrdenství toto dítě,
aby mohlo nadále zůstat Tvé
a denně se přibližovalo Tvému Duchu Svatému,
dokud nepřijde do Tvého věčného království. Amen.
Něco vidím.
Dej sem svůj prst.
Dej ho sem.
No tak.
Co chci dělat, nemůžu.
Dělám to, co nenávidím.
Můžeš mě tím praštit, jestli chceš.
Omlouvám se.
Jsi můj bratr.
Co jsi mi to ukázal?
Tehdy jsem nevěděl, jak Tě mám pojmenovat.
Ale vím, že jsi to byl Ty.
Vždycky jsi mě volal.
Chtěl jsem být milovaný, protože jsem byl velký člověk.
Důležitý člověk.
Jsem nula.
Podívejte se na tu krásu všude kolem nás.
Stromy, ptáci.
Žil jsem v hanbě.
Vše jsem to zneuctil a té krásy si nevšímal.
Byl jsem hlupák.
Zavírají továrnu.
Dali mi na vybranou.
Buď budu bez práce
nebo vezmu práci, kterou nikdo nechce.
Otče.
V práci jsem nikdy nechyběl ani jediný den.
Matko.
Každou neděli jsem přispíval na kostel.
Pořád ve mně zápasíte.
A vždycky budete.
Víš, Jacku, vždycky jsem jen chtěl,
abys byl silný
a naučil se být svým vlastním pánem.
Možná jsem byl na tebe tvrdý.
Nejsem na to pyšný.
Jsem stejně špatný jako ty.
Podobám si víc tobě než jí.
Vy kluci jste to nejlepší, co jsem v životě dokázal.
Jinak jsem neudělal vůbec nic.
Jste to jediné, co mám. Nic jiného nechci.
Drahý chlapče.
To tam budeš stát jako kůl v plotě?
Štěstí v životě najdete jen tehdy, budete-li milovat.
Pokud nemilujete,
život se vám jen mihne před očima.
Buďte k sobě dobří.
Neztraťte údiv.
Naději.
Bratře.
Chraň nás.
Veď nás.
Až do konce časů.
Pojď za mnou.
Dávám ti ho.
Dávám ti svého syna.